Nu gælder følgende... Jeg læser det her, og I lytter.
I må ikke lægge på og under ingen omstændigheder afbryde.
En del af det her ved I allerede. Jeg tager det fra starten.
De var minutiøse, metodiske, uddannede...
De var ikke overmennesker.
De begik fejl, de kunne være dovne, og det skete, at de skændtes.
Men indimellem ville hvem som helst havde betragtet dem som snedige.
Ingen ville påstå, at deres arbejde var kompliceret.
Det var ikke engang nyt, undtagen muligvis i geologisk henseende.
De brugte eksisterende viden for at skabe noget mere.
Har du tænkt mere over det, du vil lancere?
Ikke direkte, men jeg har ikke skiftet mening.
Phillip og jeg mener, det ville være sjovt.
Det drejer sig ikke om det, men vi kan ikke lege med teslaspoler mere.
- I kan måske gøre det i jeres fritid. - Hvilken fritid?
Jeg arbejder 50 timer om ugen, og tilbringer yderligere 30 her.
Det er forresten ikke teslaspoler. Jeg kan måske spise på toilettet.
Hvor mange patenter har vi fået de sidste fjorten måneder?
Ingen har underskrevet en aftale. Har vi udviklet noget, der betaler sig?
- Ingen af os har sagt op endnu. - JTAG-kortet er vort førende produkt.
Men vi får ingen store ordrer fra OEM-firmaer eller detailhandler.
Vi sender til hobbynørder, som tester farmands gamle moderkort.
Det er min fejl.
Alt der skete i fjor, det med Platts, alt der nu ikke bliver til noget ...
Vi skal måske sørge for, at det bliver til noget.
Sig frem.
Jeg hørte fra min bror, at hans firma arbejder med to af den slags ting.
Vi må fokusere på det, der har størst chance for at nå ud til markederne -
- og som lokker pengemænd til, der tør løbe en risiko.
Jeg støttede jer, selv om jeg selv var usikker på det, vi gjorde -
- eller slet ikke var enig med jer.
Er det min tur nu, hvis de samme regler gælder, vil jeg teste det her.
- Jeg tro, vi afslørede os selv. - Det var jo mig, der tog emnet op.
De er mistænksomme, fordi jeg ikke kan spille ond. Du gør det bedre.
Så længe det handler om skolefysik og samvær, så kan vi teste vores.
De brænder for det, men ingen af os er interesserede.
Desuden har de ikke brug for os. De vil bare bruge udstyret.
Vi behøver dem ikke, end ikke Phillip da der ikke kræves programvare.
- Sover hun? - Nej, og hun skal i bad.
Vi ved, hvordan det går, når jeg gør det.
Går Robert mod forventing med til det, forstår jeg ikke tillempningen.
Vi lader dem arbejde i to måneder, mens vi passer vort eget.
Spis ikke det der! Vi var nødt til at smide de første prøver ud.
De er finansierede. Flydende helium, de er finansierede.
Det er kassen, der er forskellen.
Med den slipper vi for at bruge tid på at prøve at sænke temperaturen...
- ...og samtidig gøre den ubrugelig. - Og usælgelig.
I stedet for at sænke den omgivende temperatur -
- ændrer vi bare forvandlingstemperaturen.
De koncentrerer sig om at sænte temperaturen.
Det mindsker det resistente i keramen og slår magnetfeltet ud.
Vi lader kassens magnetfelt modvirke processen i keramen.
Det burde give en håndterlig forvandlingstemperatur.
- Og hvad mener vi med det? - Noget nær rumtemperatur.
Den bedste matematik er vel den, der tager genveje?
- Skal de her være af type I? - Supralederne? Ja.
- Opstår der problemer så? - Dem på arbejdet er mærkede.
Jeg kan købe det, der behøves.
- Jeg kan lave dem. - Du virkede jo ikke vild med ideen.
Køb dem, hvis du vil, men alt andet kan vi ordne.
NASA brugte millioner på en kuglepen til brug i nulgravitation.
- Ved du, hvordan russerne løste det? - De brugte blyanter.
En almindelig af træ. Phillip skal altid vælge NASA's linie.
Palladium var det... De bruger også en del platin, -
- men det behøves nok ikke med mine modificeringer. De vil bare prale.
Jeg må skifte routern ud.
- Har Robert set på den? - Jeg kan ikke lave den.
- Hvor køber du den? - På Wal-Mart for cirka 50 dollar.
Sørg for at få en kvittering.
- Hvad havde lavest resistens? - Abe? Jeg må have din accept.
- Har du vippet..? - Ja, Robert prøvede det.
- Hvad er billigst? - Du skal vel ikke købe det?
Hvis du ikke har nogle gram palladium tilovers, så...
- Hvorfor tage det, der ikke behøves? - Et styk katalysator...
Husk, at dine udstødningsgasser lige er øget med 300 procent.
Nu til kobberrørene ...
- Det her virker vel ikke nu? - Ikke uden kobberrørene.
Så kan vi tage freonen med, for en sikkerheds skyld.
Hold op, Aaron! Jeg køber rørene. Vi skal ikke spare på det her.
Burde vi ikke have beskyttelsesbriller?
Burde vi ikke have beskyttelsesbriller på?
- Du skal nok ikke komme herud. - Tag en maske på.
- Er det noget, jeg indbilder mig? - Nej, det er helt klart mindre.
Men det ser nok bare sådan ud. Se på deres...
Minus det overflødige kølemiddel. Resten er kviksølvbadet.
Det er sikkert bare for syns skuld.
Hvis man har det, kan man vel bruge det.
- Gør det ondt? - Nej, lyden er forbandet modbydelig.
- Hvordan føles det? - Jeg ved ikke, om det er indbildning.
Pas på...
Vi går videre.
Findes der ikke en slags glas eller gennemsigtigt materiale, -
- som vi kan bruge som vindue, Pyrex for eksempel?
Ikke noget, der ikke ville ødelægge feltet, men vi må kunne se.
- Hvore meget kostede den der? - Godt med dig.
Vil du sætte mit videokamera der, hvor det er for farligt bare at se?
Erstatter du det, hvis der sker noget?
Vi har negativt tryk i kassen. Så er det sket for argonet.
- Hvilken tager du? - Den blå.
Den vejede 77 gram, men stil vægten på dekagram.
Vægten viser 7.7 dekagram.
Så tilfører vi 0.05 liter argon.
- Er du klar? - Bare pladen først, ikke?
Vi venter lige lidt.
- Skal vi tage kassen nu? - Vi går igennem checklisten.
Vent, Aaron. Vi skal kontrollere alt først. Vent!
Slap af.
Kom så.
- Sker der noget? Er det her normalt? - Det ved jeg ikke.
- Jeg slukker den. - Ikke endnu.
Jeg rørte ikke ved noget.
- Var der noget, der gik i stykker? - Ja, den her er ødelagt.
Vil du tjekke dit kamera?
Klar? En, to, tre.
Sig, at du er sulten. Kara er hos sin mor, og jeg er hundesulten.
- Klokken er syv om aftenen, Abe. - Der findes mad at få.
- Er gutterne der? - Et øjeblik. Ja, de er her.
Så kører vi. Jeg venter udenfor.
Kom, jeg skal lige have et par ting med til garagen.
Okay, men mød mig ved døren. Jeg kommer op med det samme.
"Hej, Brad."
- Hvad så, Abe? - Hej, Brad. Hvordan går det?
Har han sagt, hvor længe, han bliver? Du er ikke hans far.
Det ved jeg, men det var rart at yde noget velgørende.
Du indrømmer da i det mindste, at det er velgørenhed.
Har du lyst til en bid kød? Til at spise, altså.
Nej, vi køber tacos på vejen. Jeg vil teste et par ting.
Ok. Ellers går vi ud og spiser en bid kød bagefter.
Jeg giver ikke penge ud til en bid kød.
Er den stabil? Er den stabil, Aaron?
Hvad har du gjort med den? Har du madet en hund med den?
Jeg kopplede den her til kassen for at kunne regulere strømmen.
- Kun til kassen? - Ja, pladen berøres ikke.
Man øger gradvist indtil...
Kan du høre den lyd? Jeg rører den ikke mere.
Den øger ved egen kraft og regulerer sig selv.
Når den når det leje, trækker man regulatoren tilbage og slipper den.
Den er stabil.
Det virker altså. Er det ti procent lavere?
Det mindsker yderligere, før den når kulmen. Kom og se.
- Hvor meget giver batterierne? - 24 volt, tror jeg. Ikke mere, vel?
- Så er måleren vel i stykker. - Jeg fik samme værde med tre andre.
Jeg har dobbelttjekket alt flere gange
Vi har åbenbart overset noget. Vi kan ikke få mere ud, end vi tilfører.
- Lidt mere. - Det handler ikke om ekstra volt.
Det er sikkert på grund af de billige batterier. Men det er lidt sært.
Ikke nok med det... Vi gennemgår det igen. To batterier - 24 volt.
Hvor meget får vi ud af det her? Kom nu...
12 volt.
- Hvad så med det her? - Det burde være 12 volt.
- Hvad er det her egentlig? - Det bliver vel ikke ved sådan her?
Det aftager efter en tid, men hvad forårsager det?
Jeg siger, at vi må udrydde uhyrer. Det drejer sig kun om et par dage.
- Hvis du ikke vil blande dem ind i... - Nej, men de jobbar ju också där.
Hvis Phillip finder ud af det eller ser den, piller han den fra hinanden.
- Det ved jeg, du har ret. - De bruger faktisk garagen gratis.
De vidste, der var en klar værdi i dette. Men tillempningen?
De diskuterede alt fra kollektiv - trafik til satellitopsendelse.
Alt skulle kunne gøres billigere. Men bortset fra fordelene -
- vidste de, at man lettest snydes, hvis man ikke ved, hvad man sælger.
Derfor holdt de mund. Arrangementerne fortsatte.
Fødselsdage, obskure produktlanceringer...
De greb alle chancer.
Det vigtigste var, at finansmanden Thomas Granger dukkede op.
De kunne ikke bebrejde ham, at han tog tidligt hjem.
Han var der jo kun for sin datter Rachels skyld, -
- og hun var der kun på grund af Abe.
- Hvad sagde du til mr Granger? - Man skal kalde ham Thomas.
Ellers tager han ikke en alvorligt. Så betragter han en som et barn.
Kalder du ham mr Granger, ser han på dig, som om du var seks år.
Abe havde påtaget sig opgaven at beskrive anordningen, -
- men efterhånden gik deres entusiasme over i mismodighed.
Jeg har prøvet at få fat i dig hele formiddagen, på jobbet og mobilen.
- Der er jeg ikke. - Det mener du ikke.
- March Madness? - Carolina møder Michigan.
- Hvem spiller bagefter? - Det ved jeg ikke. Hvad er der?
- Er dit arbejde vigtigt i dag? - Du mener vel ikke...
...at vi har uvigtige ting for os på Cortex Semi?
Jeg havde tænkt at holde et indlæg om, hvor længe vi har været venner.
I stedet siger jeg: Lad arbejdet ligge og gør, hvad jeg siger, -
- så viser jeg det mest betydnings - fulde, et levende væsen har set.
Det ligner sennep.
Det er en proteinfilm, som svampen Aspergillus ticor har avsondret.
- Vidste han det? - Kun at det var et protein.
- Han tog billeder med deres udstyr. - Gæt, hvor vi skal hen.
Ved I, hvor Will er? Mødet med Ariel er flyttet til onsdag.
- Hvor skal I hen? - Hvor alle ingeniører over 40 havner.
Jeg ved faktisk, hvor Will er. Jeg skal sige det til ham.
Mød mig udenfor. Tag mine bilnøgler.
Prøv at lade som om, dette er første gang, jeg er her.
Sig præcis det, du lige har sagt.
- Hvad er det? - Et proteinlager.
- Fortæl ham det. - Et proteinlager.
- Hvilken type? - Et svampeprotein. Svampeprotein.
- Hvor kommer det fra? - Det skulle jo på laboratoriet.
Du arbejdede med produktudvikling? Hvordan havnede du her?
Ved du, hvad de gør med ingeniører over 40? De afliver dem.
- Det havde rakt at vise billederne. - Du skal tro på det.
At det er et protein? Jeg tror dig.
Laboratoriefyren tror, det er en spøg, så han er nok lidt defensiv.
Fortæl.
Aspergillus ticor. Det er en svamp, der findes overalt.
I sengen, på huden og endda også i mave-tarmkanalen.
På grund af den efterlader man helst ikke noget i mørke, fugtige rum.
Tak. Har du prøven, jeg gav dig?
Der er den. Terger.
Fortæl om din reaktion, da jeg viste dig det her.
- Du troede, det var en spøg. - Det er en spøg.
Ja ja, men hvordan ved du det?
Vis ham det.
For at få proteinet ud af svampen, -
- må vi søde, ryste, snurre og søde yderligere. Det tager en måned.
- For at få samme mængde... - ... jeg kom med.
- Er en svampeinkubator værdifuld? - Det er ingen inkubator.
Proteinet kan også afsondres naturligt, -
- men det tager betydelig længere tid.
Ligger svampen fugtigt, startes processen, men det tager tid.
- Hvor længe? Mere end et par dage? - Ja.
For at afsondre samme mængde protein som jeg tørrede væk hver femte dag, -
- behøver svampen fem-seks år, i følge ham.
- Vi kan ikke bare affærdige ham. - Derfor satte jeg mit ur.
- Og..? - Du skal tjekke det.
- Hvor er kassen? - Jeg tog den med til garagen.
- Digital eller en gammel mekanisk? - Begge dele.
- Og? - Du skal tjekke det.
Lagde du mærke til, at forløbet var parabolisk?
Det er vigtigt. Se den her.
- Jeg ved ikke, Abe... - Jeg lader den gå tom i 60 sekunder.
I alle ækvationer som beskriver bevægelse, varme, entropi...
Hvilken variabel kan man negere og alligevel få rationelle svar?
- Det er ikke masse... - 22 timer og 27 minutter i kassen.
- Det er et ulige tal. - Det bliver 1 347 minutter.
- Sikke hurtige det gik. - Hvordan vidste du, det var ulige?
Det er sådan her... Der findes en A-ende og en B-ende.
Sig, at A er 12.00 og B er 12.01. Vi starter med objektet i A-enden.
Du må skrive det ned. Ellers gør jeg det.
Når objektet når B-enden, burde det sænke farten og standse, -
- men i stedet vender det tilbage mod A-enden.
Nu har objektet været derinde i to minutter...
- ...og så vender det tilbage. - Forløbet er parabolisk.
Efter cirka 1.300 ture kommer det til sidst ud i B-enden.
Hvorfor 1.300? Og hvorfor er antallet ikke nøjagtigt?
Der findes et sandsynlighedselement.
Hver gang objektet når B-enden, kan det ske, at det ikke vender tilbage.
Af en eller anden grund går der cirka 1.300 ture før det sker.
Det kommer i hvert fald ud til sidst, ellers ville vi ikke kunne se det.
22 timer og 14 minutter.
- 1.334 minutter. - Lige.
Ind i B-enden... og ud i B-enden.
Du skal se det, jeg så.
Alt vi lægger i kassen, havner i limbo, og jeg mener ikke dansen.
I kassen er det ligesom en gade med blinde veje i begge ender.
Det handler ikke om framedragging eller ormehul, det er basal mekanik.
Vi kan udgive det. Jeg mener det.
Objektet har ingen intelligens. Putter vi det ind i B-enden -
- burde det hoppe frem og tilbage, indtil det kom ud sammen sted.
Men var det intelligent, ville det kunne krybe ind ved punkt B -
- og krybe ud ved punkt A, før det vender tilbage.
Du taler altså om at bygge en større?
Jeg har ikke sagt et ord. Det er dig, der taler om det.
Du tror altså på mig?
- Nej, det gør jeg ikke. - Kom, lad os få noget at drikke.
Vi må flytte den.
- Den kan rumme en person. - Halvdelen af ringene er unødvendige.
Den indre er stærk nok, hvilket gør selve pladen mindre.
Vi skulle kunne omgive en beholder med et net af små plader.
Hvor små?
- De skal modsvare et stort felt. - Det lyder fornuftigt.
Vi må finde et sted, hvor den kan stå i fred.
- Vi kan stille den i skabet. - Det må være et mere sikkert sted.
- Og klimareguleret. - Vi må finde på noget.
Det kræver meget arbejde at bruge din idé med mange små felter.
Ved du, hvor vi ville kunne holde til...?
Jeg ved, at vi har set meget mærkeligt på det sidste, -
- og jeg ved, at du forsøger at forstå det.
Jeg vil bare forsikre dig om, at det, der snart sker, ikke er for sjov.
Når du ser det, må du ikke begynde at skrige eller løbe herfra.
Du tror sikkert, at det er et trick, men jeg lover, at det ikke er det.
Hvem er det der?
Nu venter vi i seks minutter.
Er du sikker på, du kan køre?
Hvad har du lavet hele dagen?
Jeg sad på et hotelværelse i Russellfield.
- Vi ses i garagen. - Gad vide, hvad jeg lavede.
Jeg tog nok tilbage på arbejde. Jeg fortsatte sikkert mit arbejde.
Ja, formentlig.
Du skal ikke lave det om, så det påvirker mig.
Svar nu.
Hej, Rachel.
- Hvorfor ikke spille lotto? - Trækningen sker først lørdag.
Ti millioner er alligevel kun et par hundredetusind om året i 30 år.
Og det er kun en god forretning. Det var bare et forsøg, jeg lavede.
Jeg gør præcis, som du gjorde.
Først lagde jeg mig syg, derefter kørte jeg til opbevaringsrummet.
Jeg må først køre Lauren i skole.
Vi behøver begge biler, men du må parkere, så du ikke bliver set.
Vi må kunne komme derfra. Det vil du forstå senere.
Da jeg kom, fyldte jeg kassen med argon og tætnede lækningerne.
- Lækker den? - Det bliver altid lækager.
Klokken 08.30 satte jeg timeren på 15 minutter, -
- hoppede ind i bilen og kørte til Russellfield.
Jeg er ikke med. Hvorfor en timer?
Vi kravler ud af maskinerne i samme øjeblik, vi starter dem.
Da holder jeg mig væk.
Maskinen startede 08.45, da jeg sad i bilen, -
- og klokken 08.49 var den helt opvarmet.
Jeg tog på hotel i Russellfield og prøvede at isolere mig.
Jeg slukkede vinduerne, trak stikket ud til tv, telefon... Alt.
Jeg ville ikke riskere at møde nogen eller se noget i nyhederne.
Arbejder vi nu med kausalitet, så ville jeg bare..
- ...udelukke mig fra ækvationen. - Tage det sikre før det usikre.
Hvad har du lavet hele dagen?
Jeg sad der bare. Prøvede at læse, men tankerne tager ligesom over.
"Evacipate."
Klokken 14.30 standsede jeg og købte ilt og en maske.
Jeg tjekkede, hvilken halvstor aktie var steget mest den dag.
- Jeg ville gøre en god forretning. - Vi kan vel følge kursudviklingen?
I så fald vil jeg bruge computerne på Russellfields bibliotek.
Jeg kom tilbage og slukkede for strømmen til kassen kl. 15.15.
Niveauet var tolerabelt kl. 15.19.
Man skal hoppe ind så hurtigt man kan, men før den standser helt.
- Gør det ondt? - Ja, lidt.
Går man ind det rigtige tidspunkt, føles det kun som et lille stød.
Jeg kan kun formode, at du ikke har kræft eller er blevet impotent -
- men hvor sikkert er det?
Jeg har svært ved at tro, at den kan betragtes som sikker.
Det eneste jeg ved er, at jeg lever efter seks timers ophold i den.
Vil du stadig gøre det?
Jeg stillede uret på seks timer.
Jeg regulerede ilten, tog noget beroligende og prøvede at sove.
- Kunne du sove? - Nej, ikke i starten.
Jeg har aldrig anset mig selv for at være klaustrofobisk, -
- men jeg begyndte at svede og fik ikke ret iltniveau.
Min vejrtrækning blev helt anderledes derinde.
Til sidst slappede jeg af. Det var måske pillerne, der virkede, -
- men et øjeblik derinde i mørket, til lyden af maskinen, -
- følte jeg en dybere tilfreds - stillelse end nogensinde før.
Jeg vågnede af mig selv og ventede på, at maskinen skulle standse.
Det virkede sikkert efter en tid, selv om der var lidt tid tilbage.
Jeg stolede på mine beregninger og ventede.
Det er ikke noget lille stød, Abe. Slip mig.
Du gik for tidligt ud.
Du må vente, til uret siger, at det er sikkert.
- Er vi tilbage? - Ja, den er 08.50 tirsdag morgen.
Giv mig et par minutter.
Efter det var der ingen problemer. Jeg forlod alt, som det var.
Jeg lod bare maskinen være og tog derfra.
Så da din dobbeltgænger kom senere, var alting ligesådan.
Desuden var jeg eller min dobbelt - gænger i kassen på vej tilbage.
Hvem ved, hvad der var sket, hvis jeg havde slukket for den?
Eftersom min dobbeltgænger sad i min bil på vej til hotellet, -
- måtte jeg tage en taxa hjem. Denne gang kan vi tage din bil.
- Du har vel en konto? - Nu har jeg. Hvad skal vi købe?
Før 12.30 skal vi købe så mange aktier i RGWU som muligt.
Da præsenteres deres kvartalsrapport og aktiens værdi fordobles næsten.
- Hvad laver firmaet? - Det vigtige er, at værdien stiger.
Omsætningen er så høj, at vores handel ikke påvirker prisen.
Ved du ikke, hvad de laver?
Du ville have en aktie med stor nok omsætning for at skjule os.
Der findes jo aktier, som stiger mere end det, men jeg er nybegynder.
- Jamen du godeste... - Hun vil ikke svare.
Du er god for 400 milliarder dollars, du har skænket til velgørenhed -
- du har en ejendom med 100 rum, en yacht og en helikopter.
- Du kan gøre, præcis hvad du vil. - Du står over loven.
Du har lige været på en to år lang jordomrejse... Hvad gør du så?
Jeg forstår spørgsmålet, men det er ikke realistisk.
- Hvad er dit svar? - Han spørger dig, skat.
- Mit liv eller i morgen? - Vælg selv.
Jeg må gøre noget konstruktivt, noget der føles meningsfuldt.
Det er for dejligt.
- Min kone er god, så ufejlbarlig. - Hvorfor spørger I?
Det første, jeg ville gøre var at tage hen til Gabriel Capital Inc -
- sige til Joseph Platts receptionist, at jeg ville møde ham -
- og når han kommer ud, ville jeg give ham en på siden af hovedet.
Bare et slag. Et rigtigt...
Det var på tide. Du plejer altid at forsvare ham.
Kun hvis ingen fandt ud af det eller kom til skade.
Jeg ville tage tilbage bagefter og standse mig selv.
- Jeg vil vide, hvordan det føles. - Jeg er stolt.
Min mand - helten.
- Du kan ikke gøre det. - Det ved jeg.
Ringede du til skadedyrsbekæmperen?
- Det er kun fugle, du hører. - Det lyder ikke som fugle.
Hun tror, at vi har rotter på loftet.
Men tanken var blevet drøftet, og ordene var uigenkaldelige.
- Du forstår det vel? - Du behøver ikke overtale mig.
Hvis du standser dobbeltgængeren, ved du ikke, om han går i kassen.
Og det opfyldte ingen funktion, så det forblev en tanke.
- Hvad ville du gøre? - Jeg ville aldrig gøre det.
- Men hvis der fandtes en måde... - Abe...
Jeg påstår ikke, at jeg ved noget om paradokser og følgerne af dem.
Hvad der sker, hvis man dræber sin mor, før man bliver født.
Men det værste ville være at vide, at det, man oplever allerede er sket.
At det her er anden eller tredje gang.
Hvis ens liv ikke er, som man ville ønske, det var...
Så begynder man at søge årsager. Hvordan kunne det blive sådan her?
Folk lægger altid skylden på deres forældre.
Hvis de havde ammet, havde deres liv set anderledes ud.
Men tænk hvis man vidste, at det ikke var meningen.
Jeg tror ikke på skæbnen på den måde.
Hvad er værst? At være paranoid eller vide, at man burde være det?
Du skal ikke bekymre dig.
Det tog jeg for givet. Da jeg bestemte mig for at fortælle det -
- vidste jeg, at hun ville finde ud af det.
Det ville være bedre at overraske hende om nogle dage -
- med en rejse til Costa Rica og lade hende forstå det.
Sig, at du havde en heldig dag på børsen.
Der er for mange efterfølgende spørgsmål.
Vi forklarer hende det og overvejer, hvad næste skridt er.
Jeg synes, vi skal bygge en kasse med plads til flere personer.
Den føles som en kiste.
Nu er det tid.
- Hvor meget? - Fem en halv.
Hvad bliver fortjenesten?
Jeg kan ikke slå det. Jeg tænkte egentlig på Robert og Phillip.
- Jeg vil ikke fortælle dem det. - De har investeret meget.
Jeg påtager mig gerne skylden. Det er ikke noget problem.
Jeg overlader alle patentrettigheder fra de seneste to år.
De kan få udstyret, garagen... De kan endda få min bil.
Men det her bliver mellem os.
Alt er så anderledes derinde. Man er virkelig afskåret.
Det er en helt afsondret verden.
Og er lyden ikke anderledes? Man høre en syngende lyd.
Jeg drømte, da jeg lå derinde.
Jeg var på eller ved havet. Jeg hørte kun bølgerne. Der skete intet.
Det er nat og tidevandet ruller frem og tilbage...
Kom her... Hvad har du på hånden? Bløder du?
- Vend dig om. Kan du se det? - Hvor kommer det fra?
Det er jo dig, Aaron. Du bløder ud af øret.
Giv mig den.
- Er det her normalt? - For maskinen?
For mennesker! Jeg gør det selv!
- I dag kan man få gjort noget. - Det er nemmere at komme ind.
- De måtte sprøjte igen. - Helten kan vel sige til på forhånd.
- Man kan kun se firben. - Det er nok på grund af dem.
Tak for gaven. I er sjove, men der er grænser.
- Hvad kaldte du ham? - Har han ikke fortalt det?
Rachels ekskæreste kom til min fest med et haglgevær.
- Kara har skældt mig ud. - Du har faktisk kone og børn.
I to er de eneste, det går på. Alle andre syntes, det var godt.
Du kan ikke risikere dit og din families liv for en som Rachel.
- Jeg troede, du ville forstå det. - Det ligner dig ikke.
- Alt er blevet anderledes. - Hvad mener du?
Jeg ved, at du kan se det.
Det var den aften, du fortalte om maskinen. Alt var så aktuelt.
Da jeg så ham... Han måtte ikke skræmme folk på den måde.
Jeg ved, at det var dumt, men alt det her vi arbejder med...
Det tog et stykke tid for mig at fordøje det.
Det havde været dumt, selvom du var alene, men du har familie.
Det var det rene vanvid. Det ved jeg, du er klar over.
Ja, jeg ved det godt. Filby! Din lille...
Sig intet, hvis du ser ham. Jeg håber, den løber væk.
- Hvorfor leder vi så? - Fordi hun er nervøs for katten.
Hvad mener du?
Det er dumt, at lagerfyren aldrig ser os gå derfra sammen.
Hvad tænker receptionisten, når to fyre lejer et værelse i 6 timer?
Tog du jakken ud?
Tog du mobiltelefonen med?
Må jeg se, hvem det er?
- Vi er jo ikke tilbage. - Så kan du ikke tage den med.
Aaron. Hej, skat.
Jeg er der ikke. Jeg måtte blive i byen.
Jeg må desværre spise her. Du kan vel efterlade lidt til mig?
Okay. Ja, ved sekstiden.
Hvad? Vi skal vinde med to point. En turnover tolv sekunder før tid.
Vi skal sørge for at få en foul.
En foul, de misser straffekastet og vi går op og laver tre point.
Er du sulten?
- Det må være din spøg. - Jeg glemte den i lommen.
- Er det Kara? - Ja.
Hvis der er to identiske mobiler, ringer de så begge to samtidigt?
Nej. Systemet bygger på netværk som afsøger hvert område.
Den der først bliver fundet ringer.
Hvis den her ringer ringer det ikke i Russellfield.
Jeg tror, vi har brudt symmetrien.
- Er du sikker på, det fungerer sådan? - Nej.
Hvordan har du det?
- Fint, og du? - Jeg har det også fint.
- Sover Kara? Vækkede jeg jer? - Ja. Nej, ikke mig.
Min krop er ved at vænne sig til 36timersdøgnet.
Skal vi gøre det, skal det ske nu. Ved du, hvor han bor?
Vi har planlagt en udflugt i morgen ligesom i dag, eller hvad?
Jeg vågnede, fordi nogle unger udløste en bilalarm nede på gaden.
Hvis vi kører hjem til Platts nu, og tilbage til kassen -
- og er der lige før alarmen udløses, kan vi skræmme ungerne væk.
Min dobbeltgænger sover, og de går ind i kassen som vanligt i morgen.
- De vil forandre sig. - Ja, men de går ind i kassen.
Hvordan kommer så langt tilbage, når maskinerne ikke har været i gang?
Har de været i gang?
Ja, jeg er begyndt at tænde dem klokken 17.
Gør vi det som et eksperiment eller for min skyld?
- Både og. - Klokken fem...
Hvis vi er færdige klokken tre, er det ti timer i kassen.
- Syregastuberne ligger i bilen. - Det bliver en lang dag.
- Er det...? - Er det der Rachels bil?
Det er hendes fars. De har ens biler.
Så du det? Det var mr. Granger. Thomas sidder i bilen.
Hvad fanden laver han udenfor mit hus klokken to om natten?
- Følger han efter os? - Hvad laver du?
- Vi spørger, hvad han vil. - Vi kører ud af mit område først.
- Har du mødt ham i dag? - Nej.
Jeg traf ham i eftermiddags, ved sekstiden.
Er du sikker på, at du ikke så ham?
Han var glatbarberet. Han skulle til et arrangement med sin kone.
Nu så han ud til at have tre dage gamle stubbe. Det tror jeg.
Rachel, det er Abe. Vækkede jeg dig?
Kan du give mig din fars nummer? Jeg er klar.
- Tak. Hvad laver han? - Han sidder der bare.
Jeg troede, han var på vej herhen -
- men han satte sig i ind bilen igen. Jeg tror, han er fuld.
Undskyld, jeg ringer så sent. Jeg skal tale med Thomas Granger.
Det er James Miller fra Putney & Myers.
Mr. Granger? Thomas Granger?
Hallo du der! Hvad laver du her? Kom!
- Hvad skete der? - Bare rolig. Jeg gled.
Jeg vil vide, hvilken kasse han brugte. Du har vel bare bygget en?
De er korrekt installeret. Jeg tændte dem ved femtiden.
Han kan være kørt tilbage. Han kan ligge i en af dem nu.
Vi lukker dem og ser efter.
Ville du tale med ham? Sig det bare. Jeg bliver ikke vred.
Nej, det ved du. Og du? Han bliver rasende, når han ser dig .
Jeg vil aldrig fortælle det her til nogen.
Under ingen omstændigheder? Man ved ikke altid, hvad der er sket.
Jeg kan ikke forestille mig nogen omstændigheder.
- Det kan jeg heller ikke. - Men hvis det var et nødstilfælde?
- Ville du så gøre det? - Nej. Ville du da det?
Det afhænger af, hvad det drejede sig om.
Permutationerne var uendelige.
De prøvede at gå til kilden, men selv om han var adskilt fra Abe -
- kunne Thomas Grangers tilstand kun beskrives som vegetativ.
De konkluderede, at problemet var tilbagevendende, men indrømmede -
- at løsningen endnu en gang ikke kunne findes.
- Hvad kan han have forandret? - Ikke meget. Vi mødte ham ikke.
Vi havde i hvert fald ikke den her samtale første gang.
- Du ved ikke, hvad der er gået tabt. - Det kan ikke have været meget.
Det er fakta, der betyder noget.
De burde have drøftet, hvad der skulle ske med den bevidstløse.
Men Abe var allerede i gang med at sammensætte listen.
To milligram triazolam hver syvende time sikrer søvnen -
- og giver minimal omsætning.
I denne tilstand forbruger kroppen tre liter syre i minuttet -
- eller 2.000 liter på fire døgn. Syregastuben indeholder 625 liter.
For ikke at tørre ud omsætter kroppen 21/2 liter vand per døgn.
Mad var en luksus, men lidt glæder skulle der til.
Han gik forbi deres lager, op til et andet værelse -
- hvor han opbevarede nulstillingsmaskinen.
Jeg har forsøgt at få fat i dig hele formiddagen.
- Nå? - På mobilen og på jobbet.
- Jeg er der ikke. - Det mener du ikke.
- Jeg ved ikke. Hvad er der? - Jeg er bare træt.
Du mener ikke, at det vi skal på Cortex Semi er betydningsløst?
Jeg ville have sagt noget om, hvor længe vi har været venner.
I stedet siger jeg: Blæs på jobbet og gør det, jeg beder dig om -
- så vil jeg vise det vigtigste et levende væsen har skadet.
Her skulle diskussioner være begyndt.
Abe ved selvfølgelig hvordan.
Aaron skulle fortælle om registreringen -
- og at der var to lagre registreret i Abram Tergers navn.
Og så ville Abe vide hvordan.
Aaron ville sige, at han forstod hvad nulstillingsmaskinen var.
Men Abe ville vide, hvordan kasserne kunne konstrueres -
- så de kunne fragtes indeni hinanden.
Aaron ville sige, at de kunne bruges flere gange.
"Hvordan?" ville Abe spørge.
Og Aaron ville forklare, hvor enkelt det kan være -
- når man ved præcis, hvad nogen vil spise til morgenmad.
Hvordan?
Nu skulle jeg have trådt i karakter eller ud af den.
Da Aaron kom tilbage anden gang, gik det ikke så nemt.
Han forventede ingen modstand og havde ingen modtræk.
Men set i bakspejlet forstår jeg -
- at han havde en stærkere vilje. Så jeg tog af sted.
Han havde udført min opgave, at indspille alle samtaler.
Via øresneglen var han tre sekunder forud.
- Du trænger til at få sovet. - Jeg har ikke tid.
Hvis han sagde det, han hørte, ville alle rette sig efter det.
Spor 3: Abe henter min bil, og jeg går ned til basketbanen.
Jeg inviterer Will til fest og får ham til at tage Rachels ven med.
- Will! - Hej! Din satan...
- Din satan. Er det mobilen? - Det er radio. Jeg lytter til basket.
- En ren Secret Serviceagent... - Arielmødet er flyttet til onsdag.
- Hvad fanden laver jeg så her? - Jeg beklager.
Flot, Aaron!
Miss! Ikke noget særligt, Aaron.
Vi savnede dig i sidste match. Jeg kan se, at du har trænet.
Du glider ud og tror, at du kan spille. Slap af. Jeg sladrer ikke.
- Hvad skal du i aften? - Jeg skulle have været i Raleigh.
Robert har fødelselsdagsfest i aften. Kom forbi.
- Jeg skal nok møde min fætter. - Tag ham med. Rachel kommer.
Stor genforening... Det lyder sjovt.
Jeg gør det nok ikke.
Hvorfor ikke?
Der er mange andre måder, hvor ingen risikerer at komme til skade.
Jeg kan foreslå noget andet eller lade være med at tale med hende.
- I morgen og alle andre dage? - Det tager vi til den tid.
Han kunne finde på at vifte med et haglgevær blandt folk.
Tænk hvis han får fat i hende, når hun er alene.
På den her måde har vi kontrol over hændelsesforløbet.
Han bliver taget. Det har du selv sagt.
Du skal gøre det. Hun kommer, fordi du er der.
Sig ikke at jeg kom tilbage forgæves.
Han skyder altså ikke? Ikke engang da du for frem?
Nej, og heller ikke, da jeg ikke var til stede.
Heller ikke i aften, ifølge Robert. Vi ved alt. Vi har facit.
Vi kan måske tage geværet, uden at han bemærker det?
Han lader det ligge i bilen. Det er unødvendigt, men hvis du vil, så...
Hvad er der galt med vores hænder?
- Hvad mener du? - Hvorfor kan vi ikke skrive normalt?
Det ved jeg ikke. Jeg kan se bogstaverne for mig.
Jeg ved, hvordan de skal se ud, men kan ikke få hånden til at skrive.
Det er som at skrive med venstre hånd.
Hej, Rachel.
Ved du, hvilken dag det er i dag?
Nej, det er Roberts fødselsdag.
Jeg har købt "The Best Of Bread" til ham. Nej, vinyl.
Jeg kan beskrive i detaljer, hvad jeg gjorde da det var min tur -
- men det ville ikke tjene noget formål.
Det er kun den endelige version, der tæller.
Hvor mange gange måtte Aaron føre den samme samtale -
- og mime til de samme trivialiteter, før det lykkedes?
Tre? Fire? Tyve?
Jeg bestemte mig til, at ét forsøg til måtte være nok.
Langsomt og metodisk gik han tilbage i et fuldendt øjeblik.
Han brugte viden til at skabe noget mere.
Da han havde fået rede på detaljerne -
- skulle han bare vente på konflikten.
Den obligatoriske moraldiskussion -
- før det forbydes i panik, da den bevæbnede mand kommer.
Han må have været perfekt til sidst. Hyldesten ventede.
Han havde nok reddet liv, trods alt.
Hvem ved, hvad der ville være sket, hvis han ikke havde været der?
Jeg ved, at det er slemt.
Jeg ved, at du ikke bryder dig om det, jeg har gjort.
Jeg ved, at du er oprørt. Men jeg er også utilfreds med dig.
Det går over. Vi rejser til et land, hvor vi ikke kan sproget.
Vi har ingen penge med, og vi må stjæle vores egne pas.
Vi kan spille på collegebasket i Las Vegas. En aften er nok.
- Pas... - Du ved, at de ikke bruger deres.
Vi rejser til Stjernebyen og tjekker astronauternes anlæg.
- Jeg bliver her. - Hvorfor det?
De vil bygge deres egne kasser. Din ved allerede, hvad de har bygget.
Du kan ikke holde styr på dem i al evighed.
Abes kasse fungerer ikke. Han har tilsluttet den forkert.
Hvis de opdager det, fjerner jeg dele fra den.
Din dobbeltgænger vil gå videre, og min går med på det.
Du bliver altså her? Hvilke grunde har Abe til at blive her?
Den kommer vist aldrig til at gå tilstrækkeligt langt tilbage.
Sæt Kara og Lauren i kassen. Så kan du og Aaron få en opsætning hver.
- Så nasser du ikke på hans familie. - Kom ikke tilbage.
Jeg har aldrig skullet vise, hvad jeg kan, men det skal du vide...
Smut og gør, hvad du vil. Jeg kan ikke standse dig.
Men kom ikke tilbage hertil, og hold dig væk fra dem.
Jeg har betalt, hvad jeg skylder. I ved alt det, jeg ved.
Min stemme er det eneste bevis, I har
Jeg kunne have skrevet et brev, men min skrift er ikke som før.
I var måske så forudseende, at I indspillede det her.
Jeg kontekater jer ikke igen.
Hver halve meter.
Overalt. Overalt...
I finder mig ikke.
PrimeText International AB, 2005